Decrouxova technika: semiologie konajiciho těla
NADAUD, Pierre. Decrouxova technika: semiologie konajiciho těla. In Tereza Konývková. Tendence v současném herectví a herecké pedagogice. 2017. vyd. Brno: Janáčkova akademie múzických umění, 2017, s. 52-57. ISBN 978-80-7460-128-6. |
Další formáty:
BibTeX
LaTeX
RIS
|
Základní údaje | |
---|---|
Originální název | Decrouxova technika: semiologie konajiciho těla |
Název anglicky | The Decroux's Technique: Semiology of the Acting Body |
Autoři | NADAUD, Pierre (250 Francie, garant, domácí). |
Vydání | 2017. vyd. Brno, Tendence v současném herectví a herecké pedagogice, od s. 52-57, 6 s. 2017. |
Nakladatel | Janáčkova akademie múzických umění |
Další údaje | |
---|---|
Originální jazyk | čeština |
Typ výsledku | Stať ve sborníku |
Obor | 60403 Performing arts studies |
Stát vydavatele | Česká republika |
Utajení | není předmětem státního či obchodního tajemství |
Forma vydání | tištěná verze "print" |
Organizační jednotka | Divadelní fakulta |
ISBN | 978-80-7460-128-6 |
Klíčová slova česky | Étienne Decroux, fyzické divadlo, semiologie |
Klíčová slova anglicky | Decroux; physical theatre; semiotics |
Štítky | RIV |
Návaznosti | GA106/94/0307, projekt VaV. |
Změnil | Změnil: doc. MgA. Marek Hlavica, Ph.D., učo 5202. Změněno: 20. 3. 2018 09:24. |
Anotace |
---|
Příspěvek představuje kritickou interpretaci Decrouxovy doktríny ve vztahu k primární schopnosti živé bytosti vnímat a sdílet chvíle a jejich kvality. Decroux překonává podle autora antropologickou diskuzi o přirozenosti a univerzálnosti jazyka gest a upozorňuje na Decrouxovu analýzu emoci ve smyslu významu prostých elementů a jeho analýzu konstrukce významu v kompozici. |
Anotace anglicky |
---|
The debate with the pantomime at the turn of the nineteenth century is indeed accessory in the development of the Decroux's doctrine. Criticising pantomime for being more talkative than speaking actor, he does not build a doctrine. Rather he distinguishes his doctrine form a possible misunderstanding. That is why his criticism of the pantomime is always so pity. Dercroux indeed rather observes the human body in situations of acting and feeling rather than in situations of verbal or para-verbal communication. He never comes to consider that there is something like a natural human expressiveness carrying the sense of human mouvement and enabling the establishment of a language with determined and fixed signs. He is forced therefore to accept that there is a kind of primal ability of the living being to perceive and share movements and their qualities. Decroux cuts short an anthropological debate: against the supporters of a natural and/or universal language of gestures, he decided resolutely to analyse the emotion in terms of meaningless elements and observe the construction of meaning in composition. |
VytisknoutZobrazeno: 25. 8. 2024 01:20